Er du et monster? Et misfoster? Vær min ven!
Eller er du fortabt med bekymringer at løse, når du har nået vejs ende?
En panisk evakuering. Sikke noget rod.
Det er kun nogle efternølere tilbage.
-Hvorfor kan de ikke bevare roen? -Det kan du sagtens sige.
Det er ikke din verden, der bliver ødelagt.
Stakkels Empyrium... Først Magogangreb, nu det her.
Årsagen til den geologiske ustabilitet er stadig uklar.
Hvorfor vender en evakueret tilbage til planeten?
De vil tydeligvis dø. Rommie, kald dem.
En lerfod glemmer en dingenot og flyver tilbage ind i dødens kæber.
Det er nok snarere plyndrende. - De svarer ikke.
Frafaldne eller pirater - det er idiotisk at vende tilbage.
Vi har vist fået et svar.
De skyder efter os.
Overvåg deres kommunikation, så vi kan høre, hvad de pønser på.
-Og fortæl dem, at vi stadig er her. -Advarselsskud affyres.
Har I set det her?
-En ny stjerne. -En ukendt brun dværg, som vågner.
-Stjerner dukke ikke bare sådan op! -De kan lyse efter kollisioner.
-Det er et velkomsttegn. -Trance...
Kommunikationslinjen er åben, Dylan.
Min rejse ender, før den begynder.
Fortabt... Den sidste beboer i en døende verden.
Derfor sender jeg min sidste appel ud i intetheden.
Må Den guddommelige høre mig.
Rev Bem...
Universet er farligt. I vores fremtid kæmper vi for at gøre det sikkert.
Jeg hedder Dylan Hunt, kaptajn på Andromeda. Det her er vores eventyr.
Min rejse ender, før den begynder.
Fortabt... Den sidste beboer i en døende verden.
Det er utroligt!
Rev har været væk i et år, men dukker pludselig bare op.
Det er hele meddelelsen.
Det skyldes stjernen. Det gør alle problemer på planeten. Det er positivt.
-Han prøver at være optimistisk. -Ja, han lyder rigtig optimistisk...
-Hvorfor dog sende det? -Ud af desperation.
Ved Krishnamurtinovitiatet var der et sted, vi kaldte "Skrigenes klippe".
Når Vejen føltes svær, stillede vi os ved klippen-
-og skreg af frustration, længsel og hunger.
Alt det, der holdt os tilbage.
Hvis nogen er interesseret er vores mål stadig på vej mod Empyrium.
Start sensorrobotterne.
-Hvorfor er Rev på den her planet? -Andromeda, spil hans afsked til os.
Lige siden min tid på Magogskibet har jeg følt mig fortabt og forvirret.
Jeg har ingen svar, men nu må jeg stille spørgsmål, hvor de en fører hen.
Indtil vi ses igen, så husk på dette: Hvor min rejse end bringer mig-
-vil I altid være i mit hjerte, selv i de mørkeste steder.
Og I vil for altid belyse min vej.
-Det var her han søgte svar. -På en døende planet i tomheden.
Nej, Harper. Det er stjernen. Han tror, at den skal lede hjem.
Det ville være fint, men meddelelsen siger noget andet.
-Det er der Revs signal kommer fra. -Det er nok der de frafaldne skal hen.
-Ja. En havneby ved bjerget. -Hent Rev. Pyt med de frafaldne.
Hvis Rev finder dem, giver ham dem en lærestreg.
-Måske skyder de på ham. -Ikke på den måde. Han følger stjernen.
-Måske, men alle historier har to sider. -De har flere. Derfor er eventyr gode.
-Jeg tror ikke på eventyr. -Man skal tro. Og det gør Rev Bem.
Men alle eventyr har en slutning...
Harper...
Jeg har set dine mareridt. Og jeg forstår min rolle i dem.
Jeg beder dig, Harper, tag imod min undskyldning.
-Tilgiv mig. -Det er ikke din skyld, Rev.
Men hver gang jeg ser dig, tænker jeg på folk der dør.
Du trænger til det eneste, som al din viden ikke kan give dig - visdom.
-Hvornår rejser vi, boss? -Godt forsøg, Harper.
Jeg kan ikke tage dig med. Det er for usikkert. Jeg har brug for dig her.
Kom nu!
Okay... Men sørg for, at han kommer tilbage.
Dylan, vi har fået større problemer.
Årsagen til tidsbølgerne på Empyrium er et irrationelt punkt.
-Hvordan er den havnet i planeten? -Den har måske været der længe.
-Som en tidsindstillet bombe. -Eller også er det et baghold.
Det er nok den samme kraft, som kommanderer Rev.
Alt er lige slemt. Uanset om det er kødædende magoger, frafaldne-
-eller noget andet lumsk. På den anden side handler det om Rev.
-Han søger. -Han er der og sikkert helt alene.
Jeg må fortsætte. Jeg må holde ud!
Til rejsens ende.
Er der nogen her?
Jeg må fortsætte. Jeg må holde ud...
Rev Bems signal er 840 meter den vej.
Alle er flyttet.
Og ikke et sekund for tidligt.
Empyrium blev virkelig født under en uheldig stjerne.
Det er ikke stjernen, der er uheldig her.
-Mit hår gør ondt. -Du kommer dig efter et stærkt stof.
Ubehaget er uundgåeligt.
Sjovt... Jeg er altid den, der er samlet...
...men lige nu føler jeg mig splittet i en million dele.
Jeg har altid ment Den guddommelige elsker os mest i svære stunder.
Magogen har været her. Men han lader til at være væk nu.
-Signalet er væk. -Det kommer du og da. Nogen sender.
Fortabt...
Den sidste beboer i en dødende verden.
Derfor sender jeg min sidste appel ud i intetheden.
Må Den guddommelige høre mig.
Vi har ledt forgæves? Skal vi følge min næse?
Så længe den følger stjernen.
Men rejser ender ikke uden opofrelser.
-En ven? -Jeg ved ikke, hvad hun hedder.
Men man kan sige, at hun var min mor.
Hun gav mig liv. Eller rettere sagt tog jeg det fra hende.
Min magogforældre gjorde hende en stor uret.
Jeg vil altid bære det med mig.
Mor...
Jeg er hjemme.
Mor!
-Mor... Jeg er hjemme. -Er du?
Magoger er dødens børn. Alle giver deres mor lidelse ved fødslen.
Magoger dræber deres mødre. Foragt dig selv og den lidelse du gav.
Irrationalitetens seismiske påvirkning bliver kun værre.
Planeten udslettes inden for 36 timer.
-Stjernen er over bjergtoppen. -Og viser vej?
Du må tro, Harper! Hvad har du ellers? Alt skyldes det samme.
Start uret. Kom.
Vi har knap et døgn, forudsat at han lever.
-Han lever. -Var det beundring i din stemme, Tyr?
For en magog? Næppe.
Skal jeg tro, at din genetik ligger til grund for en race af krigerpræster?
Fascinerende.
Jeg er en smule jaloux.
Jeg kan forstå, at en nietzscheaner siger det.
Hvad ville en wayist sige?
Vi reddede Paradiset...
...gennem slangen.
Mørke, bliv til lys...
Hvorfor kaldte du på mig? Hvorfor meddelelsen?
Stakkels fortabte væsen, som vandrer omkring uden at vide, hvem du er.
-Hvad hedder du, fortabte væsen? -Broder Behemiel Far Traveller!
Det er navn på mad! Upassende for en Afgrundens budbringer!
Jeg spurgte, hvad dit navn er! Navnet din far gav dig!
Hvem er du?!
Jeg må have svar! Jeg har ikke flere spørgsmål!
Magogernes gud - de kalder den Afgrundens ånd.
-Jeg kan give dig, hvad du vil have. -Ved du, hvad jeg vil have?
Jeg vil fejre din fødsel.
Ser du? Jeg er blevet Vejen!
Vis mig det.
Jeg er wayist. Jeg følger Den salvedes lærdom-
-om fred og samarbejde.
Siger de salvede, at du skal bekæmpe dine brødre og dræbe din egen slags?
-Mød vores skaber, så skal du se. -Glem min tro! Bare slå mig ihjel!
Nej, du er en fortabt broder, som søger svar!
Følg med mig, Rødpest. Find dine svar.
Hans lugt er stærk her.
-Hvad er det? -Et foto på Rev Bems mor.
Vi har ikke meget tid.
-Er du Afgrunden? -Er du?
-Jeg er broder Behemiel Far Traveller. -Er du?
Jeg har rejst over hele universet og været Vejen tro.
Jeg har været tro!
-Det er en magog! -Ja, men jeg har ikke dræbt i årevis!
Du er en magog!
-Du frister min mørke side. -Jeg gør det for din skyld. Dræb dem.
-Du vil blive belønnet. -Jeg søger svar!
Jeg tror, at vi har fundet ham. Kom så.
Vent. Se, om han har nogle værdigenstande.
Hvis jeg virkelig var guddommelig, ville de have dræbt mig.
Jeg var svag.
Dræb dem!
Jeg jagede mit bytte og følte duften af deres blod.
Jeg smagte og bemærkede en ting.
Jeg kunne lide det, Beka.
Jeg er Rødpest!
-Mærkelig stank... -Mit navn er Rødpest.
Hvad laver du, Rev?
Rev!
Vejen. Tænk på Vejen.
Jeg længes ikke efter det her...
Jeg må følge Vejen!
Jeg må holde mit ord!
-Vi fandt de frafaldne... -Hvorfor er vi her?
For at redde en tidligere ven, som unødvendigt risikerer livet?
Han har reddet dit liv utallige gange. Tid til at gengælde det.
-På tre? -Nej, vi skyder dem bare.
Jeg har fulgt en sand vej!
Jeg forbereder ikke vejen for vandreren, men vandreren for vejen.
Du prøver mig! Hvorfor?
For at se om magogen er værdig?
Kom nu!
Jeg giver ham evigt liv. Må lyset altid lyse over ham.
Giv mig styrke til at følge Vejen. At give uden at tænke på prisen-
-at kæmpe uden at tænke på sårene...
Jeg er mørket, som er blevet lys.
Jeg er mørket, som er blevet sandhed. Jeg er mørket, som er blevet Vejen...
-Skal vi tro, at han stadig er god? -Det ligger i hans karakter.
Du var ikke på skibet. Du så ikke, at han var som de andre, som et dyr.
Han er en magog. Sig hvad I vil-
-men gener er stærkere end vilje og blod tykkere end næstekærlighed.
Vi magoger ved, at Den guddommelige findes, at den skabte stjernerne-
-og planeterne, den svage brise og den lette regn.
Vi ved også, at han skabte mareridt, fordi han skabte os.
-Skabte den situationen som vi ser? -Du spørger, hvorfor Gud gør det her.
Så svarer jeg dette: Hvordan kan han ikke gøre det her?
Den guddommelige bor overalt, men frem for alt...
...bor Den guddommelige her...
...og her.
-Vent! -Gå tilbage til jeres skib!
-Vi vil have magogen! -Hvorfor?
-Planeten vil eksplodere! -Vi har intet udestående med jer.
Hvorfor skyder I så?!
Nu har jeg fået nok af dem. Omring og eliminer dem.
Du har ført mig her for at afslutte min rejse, min opgave.
-Jeg har forandret dig. -Du har svigtet din natur.
Godhed er min natur! Jeg vil være sådan mod alle, der møder mig.
Jeg er noget andet, ikke det her.
Er det dit ønske?
-Gik det godt? -Mægtigt.
Så henter vi Rev.
Jeg blev ikke skabt af Den guddommelige.
Jeg blev skabt af Afgrundens ånd...
...som et værktøj for skræk og ødelæggelse. Det er mit formål.
Hvorfor har du ført mig her? Her er ingen svar!
Det er bare en afgrund!
Det her er slutningen!
Du er en stor mand, men kan umuligt kende Den guddommeliges plan.
Er Den guddommelige ikke i alle ting?
-Jeg føler dens had. -Føl hvad der ligger under.
Kærlighed... Under hadet...
...er der kærlighed...
Jeg forstår nu. Liv er lidelse og kaos, men...
-...der er en anden vej. -Harmoni, transcendens...
...og død!
Dylan... Bjergtoppen.
Det er Rev.
Har jeg ikke ofret nok?
Min rejse må få en ende!
Jeg beder dig...
Hvad skal jeg gøre?
Hvad?
Giv slip. Gå til Den guddommelige.
Alt hvad du er, alt hvad du har... Sig efter mig:
Smerten tilhører Den guddommelige. Den er som luft. Den er som vand.
Hvem er du?
Jeg er ikke enden af din rejse. Jeg er begyndelsen.
-Kom til mig. Skab en ny dag. -Jeg kan ikke!
Jeg kan ikke afslutte uden viden!
Omfavn mig. Føl mine arme omkring dig. Jeg rører dig. Kom til mig.
-Fortæl mig det! -Kom til mig. Kom til mig.
Kom til mig nu!
Her! Han var her lige!
-Harper! -Det er tæt på, boss!
-Har I fundet Rev? -Skynd jer tilbage.
-Om højst 36 minutter... -Sprænger den i luften. Jeg ved det.
Han må være her et sted.
Vent.
Stå stille.
-Vis dig. Vi vil ikke skade dig. -Hvem er du?
Hvad er du?
Det er mig...
-Rev? -Hvad?
Rev...
Hej, Dylan.
-En forbedring... -Rev, du er ikke længere en magog.
Kom så!
Væk. Som en tryllekunst.
Den skulle måske aldrig eksplodere. Jeg aner en plan.
Jeg er glad for, at nogen havde en plan.
Det der beskyttede Rev beskyttede jer fra farer.
Måske det irrationelle punkt slugte den, så den blev opløst.
Nej, det skete for Revs skyld. Mirakler kan ikke forklares.
Trance, mirakler er bare fænomener, som kan forklares videnskabeligt.
For de ikke-troede er ingen forklaring mulig, for os andre unødvendig.
Hvad? Nej...
Behold den her.
Tyr... Har du aldrig ønsket, at din længsel efter magt og vælde-
-skulle være stille et øjeblik? Ønsker du ikke et øjebliks fred?
Jeg føler fred. Og det er det, der går mig på.
Den guddommelige elsker dig, Tyr. Husk på det.
Harper! Det føles godt at se dig i live.
-Hvordan har maven det? -Tom, gudskelov.
-Altid godt at se dig, Rev. -Bedre at se dig.
Du er smuk.
Både indvendigt ud udvendigt. Jeg får øve mig på ydmyghed.
-Du fulgte vist en stjerne. En sol? -Den var som dig.
Et fænomen, en oplevelse. Varm og omfavnende.
-Jeg er smigret. -Jeg gennemgik så meget!
En højere magt tog sig af mig. Men hvordan det skete...
Nogle gange må man se sandheden i øjnene for at se det.
Stirre indtil lyset forsvinder.
-Så er sandheden alt, der er tilbage. -Så er kun Vejen tilbage.
Dylan...
-Tak, fordi du kom og reddede mig. -Du reddede dig selv.
Jeg vil have, at du bliver, Rev. Jeg trives i dit selskab.
Tak for det, men jeg kan ikke.
Jeg er født på ny!
Du må gå en vej, jeg en anden.
Men jeg mener ikke, at universet er så stort...
Min ven...
Undskyld mig. Jeg trækker mig tilbage og beder en takkebøn for mit nye liv.
Hvor det end må føre mig hen.
Gennem guddommeligt forsyn rører jeg skyggerne og viser lyset.
Jeg er mørket, som bliver sandheden. Jeg er mørket, som bliver Vejen.
Miraklernes mirakel.
Vidundernes vidunder.